- Nå? - Hvad?
- Fandt moster, hvad hun søgte? - Ikke det mindste.
Moster med sine alruner og afhuggede fingre og andre narrestreger.
Ja, og her i skoven gik genfærdene og sukkede og tudede, -
- så folk ikke turde gå ind i skoven efter solnedgang.
- Det husker jeg tydeligt. - Moster og hendes genfærd.
Albert, hvor for har du ham Tubal som medhjælper?
Du burde smide ham ud. Hører du, hvad mormor siger?
Hvordan skulle Voglers magnetiske helseteater klare sig uden Tubal?
Man spørger bare.
Hvem fik os ud af København midt om natten og satte livet på spil?
Efter vores turné i Danmark gik ad helvede til.
Ja, jeg spørger bare, men ingen svarer.
Hvem er det måske, der koger vores medicin?
Moster var blevet myrdet for længst, hvis folk vidste, hvad hun kom i den.
"Det, der er sundt, smager ikke altid godt," sagde mor.
- Jeg må i hvert fald tage ansvaret. - Og fortjenesten.
Kom nu ikke for godt i gang. For jeg ved noget.
Hørte I det? Det var et skrig.
Jeg hørte det ganske tydeligt.
- Bah, det er da en ræv. - En ræv?
En ræv på to magre ben, blodig og med hovedet hængende i et par sener.
En ræv uden øjne og med et råddent gab som mund.
Jo, jeg har skam set dem, og jeg ved, hvad jeg ved.
Fandeme om jeg vil sidde derude med genfærd hylende om ørerne.
Sår i øjet, blod i munden, fingre mangler, halsen brækket.
Han kalder dig ned og ud, hinsides de døde, -
- de levende, de levende døde, hinsides de hævede hænder.
Godaften, herre.
Mit navn er Johan Spegel, -
- og jeg er meget syg, som du kan se.
Hvis De vil lindre mine kvaler, så giv mig lidt brændevin.
Eftersom brændevin er min sygdom, men også dens lindring.
Jeg er skuespiller-
- og tilhører egentlig den berømte Stenborgske trup.
Men min sygdom har sat en stopper for min karriere.
Er De også skuespiller?
Hvorfor er De så maskeret? De bærer falsk skæg, -
- og såvel Deres øjenbryn som Deres hår er farvet.
Er De en bedrager, der er nødt til at skjule sit sande ansigt?
Lad os hvile et øjeblik og trække vejret.
Nu kommer skumringen, -
- og dette er livets sidste dag.
Jeg længtes altid efter en kniv.
En æg, der kunne blotlægge mine indvolde.
Sætte min hjerne og mit hjerte fri.
Befri mig for mit indhold.
Skære min tunge og mit køn bort.
Et skarpt knivsblad, der udrensede al urenhed.
Og så ville den såkaldte ånd -
- svæve op fra dette meningsløse kadaver.
Hvad er det for en bog. De læser, min herre?
- En roman om kvaksalvere. - Kollegaer?
- Her er ingen kvaksalvere. - Ikke det?
Det er en interessant bog, Bedrageri er så alment forekommende, -
- at den, der taler sandt, stemples som den største løgnhals.
Forfatteren forudsætter altså, at der findes en almengyldig sandhed.
Det er en illusorisk teori.
Der fik De den, hr. Aman.
Tyg af munden, inden De taler.
Det med sandheden interesserer mig noget så djævelsk.
Ja, det er en smuk lidelse.
Hvis jeg siger: "Rumpen sidder bagpå, og hovedet sidder på halsen," -
- så er det en absolut sandhed, og den slags sandheder synes jeg om.
"Rumpen bagpå og hovedet på halsen"? Det er en tvivlsom sandhed.
- Det forstår jeg ikke. - For Dem er det jo lige modsat.
De er en morsom person. Det er næsten kedeligt, at De skal dø.
Det skal De også.
Det er fremtiden, og den interesserer mig lige så lidt som for tiden.
Jeg er en lilje på marken.
Nu dør han.
De vil registrere selve øjeblikket.
Se nøje efter, herre.
Jeg vil holde mit ansigt åbent overfor Deres nysgerrighed.
Hvad jeg føler?
Rædsel og veltilpashed.
Nu har Døden fat i mine hænder.
Mine arme.
Fødderne, Maven.
Nu kan jeg ikke længere se.
Jeg er død.
De undrer Dem.
Nu skal jeg fortælle Dem det.
Døden er ...
Det var en interessant oplysning.
Ruinerede, mistænkte, efterlyste og med et kadaver i vognen.
Vi kunne godt have gjort en bedre entre i hovedstaden.
I tier, og jeg taler.
Frem for alt bedes moster holde mund.
Og moster kan jo få ting til at hoppe. Moster ved nok, hvad jeg mener.
Borde flyver, stole vælter, lys og lamper slukker.
Vi kender mosters kunster, men nu må moster holde sig i skindet.
- For vores alle sammens skyld. - Ja, jeg har forstået. Måske.
I guder, hvor den kælling gør mig nervøs.
Husker moster, hvad der skete i Ostende?
- Nej, det husker jeg ikke. - Mosters tryllerier er forældede.
De er ikke sjove mere, idet de ikke kan forklares.
Ja, vi levede livet i Ostende.
Jeg røg i spjældet, Vogler måtte bøde, og moster blev hudflettet på torvet.
Ja, vi levede livet i Ostende.
- Hør, vi bør vel præsentere os. - Naturligvis.
Mit navn er konsul Abraham Egerman, og jeg byder Dem velkommen i mit hus.
Jeg, og især min hustru, nærer stor interesse for det åndelige.
Derfor bad vi politimester Starbeck henlægge jeres ankomst til mit hjem.
Frans Starbeck, politimester. Jeg er ophavsmand til dette møde.
Jeg håber, mine folk opførte sig pænt og handlede hensynsfuldt.
Vergèrus, medlem af medicinalrådet.
Så må det være på sin plads, at vi præsenterer os.
Først og fremmest selskabets leder og direktør, Albert Emanuel Vogler.
Et stort navn på det europæiske kontinent.
Hr. Vogler har på genial vis udviklet og fuldendt -
- læren om den dyriske magnetisme.
Vi er taknemmelige for at få lov til at møde hr. Vogler.
Dette er hr. Voglers unge myndling og dygtigste lærling, hr. Aman.
Han har udvist de særeste evner.
Denne ærværdige gamle dame er hr. Voglers mormor.
En tidligere lovprist operasangerinde.
Hvem erindrer måske ikke grevinden Agata de Macopazza.
Jeg selv er uvigtig i denne sammenhæng.
Jeg ser det som min livsopgave -
- at tjene den store ånd, der bærer navnet Albert Emanuel Vogler.
Har doktor Vogler noget imod, at vi sammen diskuterer-
- nogle almene spørgsmål i forbindelse med hans arbejde?
Værsgo at sidde ned.
Doktor Vogler, De har i byens aviser annonceret med en optræden -
- spækket med alle mulige sensationer.
"Sensationelle, aldrig før sete mærkværdigheder."
"Magiske handlinger hentet ud af orientens visdom."
"Helbredsfremmende magneter, nervepirringer, sindsoprivelser."
Er dette Deres bekendtgørelse?
De pralende og for en lærd så stødende vendinger er ikke doktor Voglers værk.
Vi ville være taknemmelige, hvis doktor Vogler selv ville svare.
Hr. Vogler er berøvet talens gave.
Han er stum, mine herrer.
Hr. Aman er måske ligeledes berøvet talens gave?
- Nej. - De har ikke sagt noget endnu.
Jeg er ikke blevet spurgt, hr. politimester.
I udfører altså magiske seancer.
- Det har vi ikke påstået. - Men hr. Tubal ...
Vi bruger spejle og projektioner, Det er ganske enkelt og ufarligt.
- Hr. Vogler helbreder syge. - Det har vi ikke sagt.
Vi ved tilfældigvis, at hr. Vogler for nylig var på turnè i Danmark.
Der optrådte han som læge og tog imod på gæstgiverierne.
"Patienterne blev placeret i et svagt oplyst rum, -
- hvor de blev magnetiseret i henhold til Mesmers princip."
"Herved opstod skælven og anfald af forskellig art."
"Nogle besvimede."
Hvorfor spørger De om noget. De allerede ved?
Så vidt jeg forstår, forekommer der en mærkværdig kløvning i hans arbejde.
Hvad skal det sige?
Dels er der den idealistiske doktor, der udøver lægegerningen efter-
- Mesmers temmelig tvivlsomme metoder.
Dels er der den lidet naive tryllekunstner Vogler, -
- som arrangerer hokuspokus efter helt hjemmelavede recepter.
Hvis jeg har forstået det ret, bevæger man sig uden skrupler-
- mellem disse to yderligheder.
Sig mig en ting. Mener hr. Vogler, at han besidder overnaturlige kræfter?
Dette ubegribelige forhør er sårende for både os og de herrer.
- Anklag os, hvis vi overtræder loven. - Det er netop det, vi vil undersøge.
Undskyld, jeg vidste ikke ...
Kære barn. Slå dig ned.
Mit herskab, må jeg presentere min hustru.
Hr. Vogler, jeg beklager.
Det, vi hidtil har fundet frem til, øger næppe vores tillid til Dem.
Giv mig lampen fra bordet derovre.
Hold den sådan.
Se på mig, hr. Vogler.
Hvorfor ser De så rasende ud?
De har ingen grund til at hade mig, Jeg vil bare kende sandheden.
Det burde også være i Deres interesse.
Luk munden op.
Ræk tungen ud.
Jeg beklager, hr, Vogler, Deres stumhed synes uforklarlig.
I Deres annonce står der desuden noget om, -
- at De "for de tilstedeværende kan fremkalde frygtelige syner."
Det er vores lanterna magica, Et ganske uforargeligt stykke legetøj.
Jeg tvivler på, at det er det, der refereres til.
- Kan De fremkalde syner, hr. Vogler? - Jeg protesterer.
Vogler er et stort menneske.
Et stort menneske og en fremstående videnskabsmand.
De behandler ham som en charlatan.
Det er snarere hans følge, der kaster skygge over hans videnskab.
- Fremkalder De syner? - Hvis De ikke tier, ryger De ud!
Nå, hr. Vogler. Ja eller nej?
Ja eller nej?
Altså ja. Kan De fremkalde denne tilstand hos hvem som helst?
Hos mig måske?
Lad os straks udføre et eksperiment. De kan bruge mig.
- Nej, ikke det. - Hvorfor ikke, fru Egerman?
Om forladelse.
Ingen yderligere arrangementer? Ingen magneter? Intet mystisk lys?
Ingen hemmelighedsfuld musik spillet på glas bag forhænget?
Hvad vil De have mig til at se? Noget skræmmende eller ophidsende?
Det må være svage folk. Svage folk med svage sjæle.
De anstrenger Dem. Pas nu på. Afbryd Deres forsøg.
De tror, jeg hader Dem. Forkert. Der er kun èt, der interesserer mig.
Deres fysiologi, hr. Vogler.
Jeg vil gerne obducere Dem. Veje Deres hjerne. Åbne Deres hjerte.
Forske en smule i Deres nervebaner.
Løfte Deres øjne ud.
Stop nu, før det er for sent,
For sent? For kedeligt, mener du vel.
Det mislykkedes for Dem.
Men glæd Dem over Deres fiasko. De er uskadelig.
- Hvorfor lyver De? - Jeg forstår ikke, hvad fruen mener.
Vi ser jo, at De lyver.
De oplevede noget frygteligt, men De tør ikke sige, hvad det var.
Beklager, men jeg har intet at skjule, ingen prestige at bevogte.
Hvem ved? Jeg beklager måske, at jeg ikke formåede at opleve noget.
Er alt således vel?
Så mangler De blot politimesterens tilladelse til, -
- at De kan få lov til at afholde Deres magnetiske optrædener.
Hr. Vogler skal give en privat opvisning -
- i morgen tidlig klokken ti i konsulens store sal som kontrol.
I fuldt dagslys. Har hr. Tubal nogen indvendinger?
Udmærket.
- Aftensmaden serveres om en time. - Vi er yderst beærede.
Undskyld mig, men hr, Vogler med følge får mad i køkkenet.
Fru Garp udpeger jeres sengepladser.
- Rustan viser gæsterne til køkkenet. - Vi vil måske hellere bo i byen.
Politimesteren ønsker udtrykkeligt, at I forbliver husets gæster.
- Ja, det var jo en morsom leg. - Hvad mener du, min kære?
- At ydmyge forsvarsløse mennesker, - Det her forstår du dig ikke på.
Medicinalrådet og jeg har indgået et væddemål af videnskabelig interesse.
- Et væddemål? - Javist.
Deres mage er af den opfattelse, at der findes uforklarlige kræfter.
Og det benægter De?
Det ville være en katastrofe at skulle acceptere det uforklarlige.
Det ville føre til, at vi pludselig blev tvunget til ...
- Vi måtte logisk set acceptere ... - ... en Gud.
Helt og aldeles umoderne.
Videnskaben står bedre rustet end nogensinde -
-til at gennemtrænge alle tilsyneladende mysterier.
- Alt kan forklares. - Du er optimistisk.
- Tænk på elektricitet. Dampmaskinen, - Så vort væddemål gælder altså endnu?
Vi får se i morgen.
Deres hustru virker lidt eksalteret. Er det barnets død, der stadig ...
Vi rejser udenlands til efteråret, og så håber jeg ... Skål, mine herrer.
Skål for doktor Vogler og hans magnetiske selskab.
Et selskab med en tilsyneladende overordentligt dårlig samvittighed.
Jeg tror, det er nogle farlige folk. De ser modbydelige ud.
Du forstår dig ikke på den slags, lille Sanna.
Troldmanden er modbydelig. Han har ikke sagt et ord.
- Rustan siger, det er skuespil. - Det er endnu værre. Jeg er bange.
De har i hvert fald ingen penge. Man skal kun være bange for rige folk.
Det er modbydeligt, at de er fattige. Tænk, hvis de slår os ihjel.
Godaften, små piger.
Jeg hedder blot Tubal. Det er enkelt som en folkevise.
Lad os nu se. Det er Sara, og det er Sanna.
Nå, så det er det?
Nej, nu ved jeg det. Det her er Sanna, og du er Sara.
- Tror han det? - Det vil vise sig.
Kort sagt: Vi er budt til middag.
Her er retterne, og her er gæsterne. Skal vi sætte os?
- Min frue. - Sofia Garp, husets kogekone.
Jeg er henrevet, smigret, overvældet.
Og ikke mindst bedåret.
Henrevet.
Charmeret.
- Kan hr. Tubal spå? - Hr. Tubal kan spå.
- Læs i min hånd, hr. Tubal. - Kære lille barn.
Hun er alt for ung og håbefuld.
Jeg vil ikke formørke hendes nysgerrighed, hendes livsglæde, -
- hendes barnetro.
Man fornemmer virkelig hr. Tubals overnaturlige kræfter.
Det mærker man.
- En vidunderlig gave. - Men tung at bære, Sofia. Og mørk.
Kors, hr. Tubal, Man bliver virkelig hed under korsettet.
Og ligeledes kold.
Kære hr. Tubal, spå mig nu alligevel.
- Det er Antonsson, hr. Egermans kusk. - Vær hilset. Vi har mødt hinanden.
Vær nu stille, mens hr. Tubal fortæller om fremtiden.
Jeg ser et lys. Nu slukkedes det. Det er mørkt. Jeg hører elskovsord.
Nej, min anstændighed forbyder mig at gentage dem.
En ung mand i fuldt firspring. Det er herligt.
Sara, inden du går ind for at fejre din kærligheds højtid, -
- må du tage vort elskovsmiddel. Så vil du nyde det syvfold.
Det er en gave fra fru Afrodite Venus, Tubal er den simple budbringer.
Et elskovsmiddel.
- Er den dyr? - Ja, den er kostbar, fru Sofia.
Den er næsten umulig at skaffe og da kun under utrolige strabadser.
- Tænk, at De turde. - I videnskabens navn,
- Og i kærlighedens, - Må jeg have lov at købe en flaske?
Det kan De umuligt, Deres formue er alt for ringe.
Denne medicin er kun tilgængelige for fyrstinder, grevinder-
- og enkelte fremstående skuespillerinder.
Men for Dem, Sofia, for Deres skønhed, for Deres store gæstfrihed, -
-for Deres imødekommenhed, skal den koste tretten skilling.
To flasker for tyve!
Det lugter stærkt. Så utroligt stærkt.
Det er selveste fluidum, den materialiserede æggelse, -
-for at udtrykke det videnskabeligt.
- Gavner det også mænd? - Det ikke bare gavner.
Afrodite Venus rører ved deres hjerter med sine fingre, og så er fanden løs.
Du godeste, gid mor var her.
Elskovsmidlet er sluppet op.
Tag den her mod kolik og gnavesår, Det vigtigste er flaskens udseende.
Og at det smager af noget.
- Tubal er naturligvis en bedrager. - Bestemt, fru Sofia.
Men jeg har nu noget ganske særligt.
- Han skulle blive en god prædikant. - Min tro er vaklende.
Han har måske ret. Den sag kræver en samtale i enrum.
Om lidt går han ud på gården og rundt om huset til højre.
Der er en lille dør. Jeg lukker ham ind.
- Fru Sofia er en rigtig kvinde. - Måske.
Min mand døde for otte år siden.
Skal hun ikke have flaskerne med?
Behold dem, Han kan jo sælge dem en gang til.
At gifte sig med fru Sofia.
Halleluja, mine brødre og søstre. Det kan man tænke sig.
Hovedsagen er jo ikke troen, men kraften, Sofia følte kraften.
- Hvad får jeg for denne skilling? - En nat du aldrig glemmer, lømmel.
- Nej, det er jo rottegift. - Han kreperer ikke for et godt ord.
Drik det i èn slurk, så skal du føle en salighed større end Salomons, -
- da han forlystede sig med sine tusind friller.
- Hvor for græder du, dit lille myr? - Er du en heks?
Ja, det er meget muligt.
Jeg er så bange for alt det, der sker. Og du er så gammel og grim.
Når du er næsten 200 år, bliver du også grim, dit lille myr.
- Er du så gammel? - Ja da.
- Kan du også hekse? - Det hænder.
Men ingen tror på mine hemmeligheder, så jeg må være forsigtig.
Man må ikke rage uklar med den nye tro, -
- for så kan man ende på hospitalet, siger Tubal.
- Hvordan blev du heks? - Det kan jeg ikke røbe.
- Har du forsværget dig? - Ja, det kan godt være.
Nu bliver jeg helt bange igen.
Kryb nu ind i seng, så skal heksen komme med en gave.
Gør nu, som jeg siger, dit lille myr.
Jeg vil dig det jo bare godt.
Hvad glor du på?
Da jeg gik forbi vaskerummet, så jeg ind i mørket.
I et hjørne hang en krop med et reb om halsen.
Jeg gik nærmere for at se, hvem det var.
Og jeg genkendte ham.
- Jeg er ikke bange for dig. - Det var en morder, der hang der.
Ja, sådan er det.
Man ser, hvad man ser.
Og man ved, hvad man ved.
Men det kan ikke betale sig at tale om det.
- Sikke et liv, De lever, hr. Simson. - Rejser, forestillinger, fester.
- Et liv i sus og dus. - Så træffer De vel smukke kvinder.
Kvinderne tiltrækkes af det magiske.
Især smukke, varmblodede kvinder med visse instinkter.
Af og til må vi faktisk værge os imod dem.
Jeg kommer netop i tanker om en russisk fyrstinde -
- med grønne øjne og en barm så hvid som liljer.
Lad os tale om noget andet.
Man lærer at læse kvinder. Et enkelt blik, så er alt blotlagt.
- Tænk, at jeg må sidde her med Dem. - Hun er jo sød.
- Synes hr. Simson det? - Ja, og jeg ved, hvad jeg taler om,
Hun har en sød mund, smukke øjne og en rigtig net figur.
- Hjælp, mor. - Hvad skriger du for?
Det ved jeg ikke, men det føltes så underligt. Især i maven.
- Jeg er måske syg, - Ja, det er da elskovsmidlet.
Tror hr. Simonsen, at det kan være årsagen?
Hvad gør han dog?
Nu tager vi hver sin slurk, -
- og så kommer fru Venus Afrodite og rører ved os.
Det er kærlighedsgudinden, Sara, og så er alt den rene salighed.
"Man kan, hvad man kan, og man ved, hvad man ved," som mormor siger.
- Jeg tror, De prøver at narre mig. - Nej, mit barn.
Men jeg forbereder os begge på en fornøjelse.
Og den russiske fyrstinde?
- Er Saras barm måske mindre hvid? - Det tror jeg ikke.
Men hendes øjne var jo grønne.
Hun plejede at lukke øjnene. Det kan Sara også gøre.
Så drikker vi.
Hvad så nu?
Ja, nu er det bare at vente.
Her?
Måske ikke lige her, men ...
- Lad os gå ned i vaskerummet. - I vaskerummet?
Der er store, dejlige kurve fyldt med rent vasketøj.
- Måske skal vi vente lidt her. - Hvad skal vi vente på?
Måske vil hr. Vogler noget. Jeg syntes, han ...
Sikke bleg hr. Simson blev. Har han det ikke godt?
Jeg husker pludselig, -
- at denne medicin virker forskelligt fra person til person.
Man kan for eksempel blive vild som en løve.
Ja, det er sket, at jeg næsten har flået mine kvinder i stykker.
- Hvor grufuldt. - Ja, men jeg vil ikke gøre Sara ondt.
- Nå, jeg holder nok. - Jaså?
Ja, virkningen varierer jo som sagt.
Man kan også få et ildebefindende.
Jeg har hørt om folk, der er døde af det.
Og jeg tror, Venus Afrodite netop har rørt mig på rette vis.
Ja, det er meget muligt, men jeg er langt mere følsom.
Vær ikke så bange, lille Simson. Jeg spiser dig ikke.
Tænk, at hun bare stikker af sammen med den ...
- Hun som ellers er så kostbar, - Drik noget, så får du det bedre.
Der er godt nok varmt herinde.
Kan du mærke, hvor godt her dufter?
Det er det nystrøgede vasketøj og vinteræblerne derovre i kassen.
I vinduet er der en svalerede.
Det er nu alligevel godt varmt.
- Sikke du dirrer. - Ja, det er, fordi det er så varmt.
Så tag frakken af.
Rustan og Antonsson sidder stadig i køkkenet.
Og der er lys i gæsteværelset, hvor hr. Aman og hr. Vogler bor.
- Hvor er du? Jeg kan ikke se dig. - Her i vasketøjskurven.
Der, hvor du sagde, vi skulle være.
Jeg ville naturligvis have let ved at for føre dig nu.
- Tror du det? - Ja, bestemt.
Men man bliver jo ældre og mere hensynsfuld, hvis du forstår.
Ja, hvis jeg anstrenger mig.
Man lærer, at man ikke skal plukke hver en blomst i vejkanten.
Du kan vel i det mindste dufte til den.
Jeg bøjer mig over den sprøde kalk og går videre.
Hvorfor snakker du så meget?
- Jeg er så bange for torden. - Tag det roligt. Jeg er jo hos dig.
Ja, det føles virkelig beroligende.
- Hvad er der? - Elskovsmidlet.
- Virker det meget kraftigt? - Ja, jeg sveder som en kamel.
Nu tordner det igen. Hold fast om mig.
Det er gået i hårdknude.
Vent lidt, så skal jeg hjælpe dig.
Nej, du skal ikke kigge.
Skal den knap også knappes op? Det var da et farligt besvær.
Du virker ikke så er faren, lille Simson.
Jeg har jo mest været udenlands.
Du skal ikke være ked af det.
Du får snart lov til at være med i legen.
Mormor giver dig en gave, som kan trøste dig.
- Er det et øre? - Ja, det er et øre.
Og i det øre skal du hviske alle dine ønsker.
Så får du, hvad du beder om.
- Men på èn betingelse. - Hvilken betingelse?
Du skal ønske dig noget, der lever, er levende eller bliver til.
- Jeg forstår ikke, hvad du mener. - Ikke endnu, men det gør ikke noget.
Tys nu, lille ven, så skal jeg synge for dig,
"Soldaten stod med sit gevær, -
- der var krig, og fjenden den var nær.
Solen lyste og vinden peb, -
- soldaten marcherede på trætte ben,
Fjenden den fløj fra skoven frem, -
- det blev hedt om øret på vor mand.
Knivene blinked', og blodet flød, -
- mange krigere fandt deres død.
Soldaten bar sejren i hatten, -
- det styrtede ned hele natten.
Soldaten sad for sig selv og skrev, -
- han skrev til kæresten langt et brev.
Kærlighed giver hvile.
Kærlighed giver trøst.
Kærlighed giver styrke -
- i det klejneste bryst.
Kærlighed er et, -
- kan aldrig blive to.
Kærlighed er let -
- og svært at forstå."
- Hørte du det, dit lille myr? - Nu sover jeg næsten.
Jo jo ...
Nu bliver det tordenvejr.
Langt, langt borte.
Jeg er ikke bange for tordenen.
Jeg kalder dig ned, jeg kalder dig ud, hinsides de døde, -
- de levende, de levende døde, hinsides de hævede hænder.
- Ham Vogler ... - Folk som ham skulle hudflettes.
Der er noget særligt over taskenspillere.
Man irriteres over deres ansigter.
- Deres ansigter? - Nemlig.
Man bliver rasende, når man ser ansigtet på sådan en som Vogler.
Man vil bare slå.
Voglers ansigt.
Der er noget særligt ved den slags ansigter.
Forstår du, hvad jeg mener, Antonsson?
Man burde trampe på dem.
Sådan nogle ansigter.
Voglers og morlils og Amans.
- Et genfærd! - Eller Fanden selv.
Hvor er brændevinen?
- Kruset er forsvundet. - Er det faldet på gulvet?
- Nej. - Hvor så?
Genfærdet tog brændevinen.
- Hvad foretager I jer? - Vi gør klar til forestillingen.
Man ser, hvad man ser, og man ved, hvad man ved, og her lugter ikke godt.
I er selv ude om det.
Jeg håber, I fik spist godt i køkkenet.
Jeg går op på gæsteværelset og pakker ud.
De undrer Dem måske over, hvorfor jeg er klædt i sort.
Min datter døde i foråret.
Hr. Vogler. De må tilgive dem for, at de ydmygede jer.
De forstår jer ikke, så de hader jer. Jeg forstår Dem.
Hvem er De egentlig?
Jeg genkendte Dem, straks jeg så Dem. Jeg blev så oprørt.
Undskyld, at jeg er så ligefrem, men jeg taler jo aldrig.
Nej, jeg vil ikke græde. Vi har ikke tid til tårer nu.
Jeg har længtes efter Dem.
Mine tanker har kredset om Dem. Jeg har levet Deres liv.
Og alligevel så jeg Dem for første gang i dag.
De ler måske af mig i tavshed. Det gør ingenting.
Min kærlighed er stærk for os begge. Nu forstår jeg, hvorfor De er kommet.
Mærk, hvor mit hjerte banker.
De skal forklare mig, hvorfor mit barn døde,
Hvad Gud mente.
Det er derfor, De er her.
For at lindre min sorg -
- og løfte byrden fra mine skuldre.
Min stakkels mand ved jo ingenting. Hvordan skulle han kunne forstå det?
Er det ikke frygteligt varmt i aften?
Jeg har følt mig så ængstelig.
Min mand går i seng om en times tid.
Han sover meget tungt, og jeg har hældt sovemiddel i hans natsjus.
Kom ind til mig klokken to. Jeg bor overfor gæsteværelserne.
Lad mig kysse Deres hænder. Nej, jeg vil.
Sid stille, Åh, De er kommet til skade.
Min mand og jeg har sovet hverfor sig, siden vores datter døde.
Jeg døde ikke.
Men jeg er allerede begyndt at gå igen.
Egentlig passer jeg bedre som genfærd end som menneske.
Jeg er blevet overbevisende.
Det var jeg aldrig som skuespiller.
En skygge af en skygge.
Vær ikke bekymret for mig, min herre.
Jeg er allerede i opløsning.
Jeg har bedt én bøn i mit liv.
Udnyt mig. Brug mig.
Men Gud forstod aldrig, -
- hvilken stærk og hengiven slave jeg var blevet.
Så jeg måtte forblive ubrugt.
Det er for resten også løgn.
Man går skridt for skridt for skridt ind i mørket.
Selve bevægelsen er den eneste sandhed.
Da jeg troede, jeg var død, -
- blev jeg plaget af rædselsvækkende drømme.
Man er lidt bleg om næsen. Har man set spøgelser?
- Jeg er bare lidt træt, - Naturligvis. Jeg byder jer godnat.
- Finder du selv værelset? - Jeg har besøgt familien Egerman før.
Vi tager et glas til! Sæt dig!
Man har bare at adlyde, når politimesteren udsteder ordrer.
Hvilket sælsomt magnetisk vidunder.
- Al respekt til Voglers talenter. - Jeg er hans hustru.
- Hvorfor denne maskerade? - Vi er efterlyst og må klæde os ud.
- Hvorfor forlader De ikke det her? - Hvor skulle jeg tage hen?
Jeg skal betro Dem en hemmelighed.
Hele aftenen har jeg følt en sær sympati for Dem og Deres mage.
- Det tror man næppe. - Jeg syntes om jer med det samme.
Jeres ansigter, jeres tavshed, jeres naturlige værdighed.
Jeg fortæller det kun, fordi jeg er beruset.
- Så burde De lade os i fred, - Det kan jeg ikke.
I repræsenterer det, jeg afskyr mest af alt.
Det uforklarlige.
Så kan De godt afslutte Deres forfølgelse, -
-for vores arbejde er bedrag fra ende til anden.
Forstillelse, falske løfter, dobbeltbunde.
Elendige, rådne løgne hele vejen igennem.
Vi er det tåbeligste pak, der kan opdrives.
- Er Deres mand af samme opfattelse? - Han taler jo ikke.
- Er det sandt? - Intet er sandt.
Har Deres mand ingen hemmelig kraft? Jeg forblev upåvirket under forsøget.
Jeg følte blot en vis kold ophidselse. Det mislykkedes for ham.
- Det er meningsløst. - Så burde jeg være rolig.
Ja, vær ganske rolig. Vi kan bevise vores uduelighed så tit, det skal til.
Det forekommer mig, at De beklager det faktum.
Som om De ønskede det anderledes. Men der sker ingen underværker.
Det er maskineriet og kæften, der udfører arbejdet.
Præsteskabet har opdaget det samme, Guden tier, og menneskene taler.
- En enkelt gang ... - Det råber alle. En enkelt gang.
For de ikke-troende, men frem for alt for de troende.
- En enkelt gang, - En enkelt gang. Det er sandt.
- De siger, De er bange. - Ja.
- Også for mig? - Dem mest af alle.
- Hvor smigrende. - Deres tone og forstand kan man tåle.
- Hvad er det så, der skræmmer Dem? - Deres smil. Deres velvilje.
De er vist den eneste forstandige i hele følget.
Hvorfor fortsætte på en vej, der fører til vanære og fængsel?
- Har det ikke altid været som nu? - Nej.
Engang troede De måske?
At der var mening eller nytte i det, De foretog Dem?
Det er længe siden.
- Hvorfor ikke stoppe i tide? - Det er meningsløst.
- De mener, at Deres mand ... - Det er meningsløst.
Der findes ingen veje tilbage eller til siderne.
- Ikke for os, - Jeg har ellers et forslag.
Når De bliver træt af Deres magneter, kan De opsøge mig.
Jeg lover at hjælpe Dem på en eller anden måde.
Og min mand?
Jeg er Dem meget taknemmelig.
Jeg går straks.
Et sidste spørgsmål: Venter der os flere maskefald, -
- eller har doktor Voglers teater udtømt sine ressourcer?
De gør mig en alt for stor ære.
Deres hustru er Dem tro hinsides al galskab.
Tror De, Deres mand vil slå mig ihjel? Vil De slå mig ihjel, hr, Vogler?
De hader mig, jeg synes om Dem, Hvor stimulerende.
- Vil De ikke nok gå nu? - Jeg skal nok gå.
Godnat, madame, Godnat, hr. doktor.
Kan du huske den sommer i Lyon, da vi tjente godt -
- og købte os et landsted og ville holde op med at rejse rundt?
Så solgte vi gården og købte rustvognen og hestene.
Og du begyndte at spille stum.
Kan du huske stor fyrsten i Köten, som blev så forgabt i mig, -
- at han lovede at anbefale os til kongen af Sverige?
Du troede, jeg bedrog dig og gav fyrsten en dragt prygl.
Så sad vi i fængsel i to måneder, før fyrsten tilgav os.
Han var meget nobel og lovede igen at anbefale os for det svenske hof.
Tror du, han har gjort det?
- Det tror jeg heller ikke. - Jeg hader dem.
Jeg hader deres ansigter, kroppe, bevægelser og stemmer.
Men jeg er også bange, og så bliver jeg magtesløs.
Og hvis jeg går fra dig?
Gå din vej, hvis du vil.
Det gør alligevel ingen forskel.
Albert.
Emanuel.
Vogler.
Så kom De alligevel.
Hvad har du tænkt dig at gøre?
Jeg er uskyldig.
Det var ham, der forførte mig.
Vil du slå mig?
Nej, du tør jo ikke slå mig, for du er et pjok.
Det bløder.
Om forladelse.
- Undskyld. - Nej, du må ikke gå.
Vi takker for jeres bifald og håber, at vores kunster behager jer.
Og nu til noget endnu mere utroligt. Et nummer, som er verdenskendt, -
- og hvor hr. Voglers sælsomme kræfter endnu tydeligere viser-
- verdensordenens særlige dæmoni.
Vil en af de tilstedeværende damer melde sig?
En kvinde med rent hjerte og smukke tanker.
Politimesterens kone.
Dette er den absolutte, -
- utrolige sandheds øjeblik.
Ved magneternes kraft befries fru Starbeck fra al forstillelse, -
- og hvert ord, hun siger, vil være den reneste sandhed.
Fru Starbeck, hvor meget giver Deres mand Dem i lommepenge?
- Jeg protesterer mod dette gøgleri! - Et øjeblik.
Glem nu ikke, at De ofrer Dem for videnskaben.
- Hvilket år giftede De Dem? - Jeg er ikke gift. Jeg er for ung.
- Er De ikke gift med politimesteren? - Han er et fjog.
Afbryd dette ydmygende skuespil!
Hver lørdag går han på horehus. Han æder som et svin og fiser imens.
Hører I ikke, hvad jeg siger? Stands hende!
Hr. Starbeck går med paryk, lugter og er usmagelig.
Kan du i det mindste ikke tænke på vores stakkels børn?
Jeg har tit tænkt på, hvor mange af dem der er dine.
Men et par af dem er grimme og dumme. Hr. Starbeck er en gris.
Jeg må hjem. Jeg har en steg i ovnen.
Du kan blive. Du trænger måske til lidt adspredelse.
Jeg har vel ikke sagt noget dumt, De tryllekunstnere er mærkværdige.
Farvel, Starbeck. Kommer du hjem til middag?
Nej, min ven, jeg er da ikke hævngerrig.
Det må du ikke tro.
Jeg finder selv ud.
Vort sidste nummer hedder "den usynlige kæde".
Vil en af de herrer stille sig til rådighed? Jo stærkere, jo bedre.
Antonsson.
- Jeg vil ikke, hr. konsul. - Det er en ordre.
Bravo, min gode mand.
Det er ikke farligt, gør ikke ondt. Træk blot vejret helt roligt.
Hr. Antonsson er en kleppert. Men hans fysiske styrke er ringe -
- sammenlignet med hr. Voglers åndelige styrke.
Medhjælper, bind denne mand med de usynlige kæder.
Dine hænder er sammenlænkede.
Men du er også bundet om fødderne.
Og kæden er fastgjort i væggen.
Efter ham!
Der er ingen tvivl om, at manden er død.
I min rapport vil jeg fremstille Antonssons skyld som ringe.
Der kan heller ikke påregnes bod, da ingen begærer, at sagen udredes.
Skulle det modsatte være tilfældet, bliver sagen gransket i sin helhed -
-for at udrede de krav, Vogler kan have pådraget sig under sit arbejde.
Fordringer, der meget vel kan løbe op i et anseligt beløb.
Er der nogen, der har noget at indvende?
Hvis ingen finder grund til at rejse indsigelser mod førnævnte, -
- vil sagen bortfalde.
Hvad skal det sige?
Det skal sige, at De kan drage ad helvede til, hvis De lyster.
Jeg takker Dem for Deres råd. Hvad skal der ske med Vogler?
Ifølge forordningen om obduktioner ved private og offentlige anstalter-
- vil Albert Emanuel Vogler blive obduceret på behørig vis -
- efter beslutning af Anders Vergèrus og Frans Starbeck.
Den udføres straks på byens regning og i videnskabeligt øjemed.
- Vi er Dem meget taknemmelig, - Det tænkte jeg nok.
Ja, så er det tid til at bære hr. Vogler op på loftet, -
- hvor obduktionen vil finde sted.
Medicinalrådet ønsker at få fat i liget så snart som muligt.
Ligesom ved henrettelser altså?
Muligvis, Vi kan jo bære ham i den sorte kasse, hr, Tubal sidder på.
Hvis fru Vogler skulle få svært ved at ernære sig, -
- kan jeg anbefale et udmærket sted ved Luntmakaregaten.
Tak for Deres betænksomhed.
Min hustru fik nogle morsomme indfald, ikke sandt?
... og så bar vi kisten op på loftet.
Og så kom medicinalrådet sammen med politimesteren -
- og løftede Vogler op på et bord og begyndte at tage tøjet af ham.
- Hvad gør de egentlig ved ham? - Åbner kroppen og fjerner indmaden.
Saver hovedet af og kigger på hjernen, og blodet fosser bare ud.
Tænk, hvis han vågner og rejser sig under kniven -
- og stiger ned fra bordet og kommer ned ad trappen.
Tænk, hvis han kommer ind og stirrer på os med blodige øjenhuler.
- Der står han! - Sådan må du ikke sige!
Vær ikke bange, Sanna. Jeg beskytter dig.
Det bedste er at synge en sang om at fortrøste sig til Herren.
Hvor har hun ret, Sofia, Hvad skal vi synge?
- Fortryder hun? - Jeg har ikke lovet ham det mindste.
- I går var hun ellers vældigt hed. - Vil han genere mig?
I går var i går, og i dag er det søndag.
Man har efter obduktionen ikke fundet fysiologiske ejendommeligheder-
- og må karakterisere de fænomener, som Vogler har frembragt, -
- som midlertidige og meningsløse.
I hvert fald af så ringe betydning, at de ikke kræver videre opmærksomhed.
Var det det hele?
Jeg takker for hjælpen og sender Dem en kopi, så snart den er renskrevet.
Jeg skal have Deres underskrift på rapporten.
- Jeg kommer forbi i morgen tidlig. - Godmiddag.
Nå, hvordan skal mormor nu klare sig?
Små grise skal ikke grynte for højt. Så mister de skinken.
Jeg bærer ikke nag, men jeg husker godt. Især ansigter.
"Det var første gang, fluen fes uden at miste rumpen," som mor sagde.
Vogt dig. Der findes anstalter og institutioner for pak som hende.
- Forstår hun, hvad jeg mener? - Ja da.
Hils fruen for resten.
Vil du gøre mig en tjeneste?
Vær sød at stoppe uret.
Hør, hvor stille her er.
Ja, her er meget stille.
Hvor for lod du det ske?
Jeg?
- Du ville hævne dig på ham. - Hvad mener du?
Vergérus overrumplede mig. Jeg sagde hverken ja eller nej.
- Du ville hævne dig. - En besynderlig hævn i så fald.
- Ja, den er meget besynderlig. - Hævne mig?
Jeg orker ikke længere.
Manda?
Du skal ikke vende dig. Gå ud og lås loftsdøren.
Ingen spørgsmål. Gør, som jeg siger.
Det er hedt heroppe undertaget.
Et midlertidigt ildebefindende.
Et eller andet værktøj.
Enten er dette en drøm, eller også er jeg ved at blive vanvittig.
Jeg kan næppe have mistet forstanden, så nu venter jeg bare på at vågne.
Det var søreme interessant.
Lad ham være.
De forårsagede en smule dødsangst. Ikke noget andet.
- Intet andet. - Lad ham så være.
Må jeg bede om lidt penge? Vi har ikke en skilling.
De kan vel i det mindste give os lidt for vores forestilling.
De stirrer på mig, som om De aldrig havde set mig. Vi var jo sjælefrænder.
Jeg har aldrig set Dem før. Jeg kender Dem ikke.
Jeg var maskeret. Gør det nogen forskel?
De kan vel bede Deres mand hjælpe os. Vi kræver ikke meget.
Hr, medicinalrådsmedlem, Vil De hjælpe os?
Tal med Starbeck, så vi kan forlade byen.
- Jeg lover, at vi aldrig kommer igen. - Hvem har jeg egentlig obduceret?
En stakkels skuespiller, der ønskede at blive skåret op og skrabet ren.
Og De byttede plads med ham derinde. De var måske ikke engang bevidstløs?
- Det var et billigt trick. - Er De magnetisøren Vogler?
Ikke en tredje eller fjerde person?
Hån mig bare, men hjælp mig dog.
De sagde, De nærede en vis sympati.
Jeg syntes bedre om hans ansigt end om Deres.
Hent Deres falske skæg og maskér Dem, så kan vi måske diskutere situationen.
De er utaknemmelig, min herre.
Har jeg måske ikke anstrengt mig for at give Dem en oplevelse?
Det var en ussel forestilling, men selvfølgelig får I da betalt.
Betragt skikkelsen på trappen og sig, at jeg har vundet væddemålet.
Det er rimeligt nok. Jeg har tabt.
Simson, gå ud og spænd hestene for. Vi rejser nu.
Vil hr, Tubal hjælpe med bagagen?
Jeg bliver her. Min vej er en anden.
"Man skal leve oppefra og ned," som Sofia siger.
Det er klogt at sigte højere. Mere indhold og færre apparater.
Nej, jeg følger ikke med jer.
Du kigger på mine poser, og så undrer du dig måske.
Jo, ser du, her er 6.000 rigsdaler, -
- som mormor har samlet i årenes løb og gravet ned her og der.
Mormors medicin.
Folk vil betale hvad som helst for kærlighed.
Det anede du ikke, vel?
Farvel, Albert. Jeg går nu.
Du er enfoldig og letsindig. Det har jeg altid sagt.
Man skal kende sine begrænsninger.
Hjælp mig så ned.
Nu kører pakket. Jeg savner dem ikke.
- Heller ikke jeg. - Heller ikke jeg.
- Kom så, Tubal. - Hvad? Nu igen, Sofia?
Jamen ...
Ja, jeg kommer nu, Sofia.
Må jeg ikke nok følge med?
Jeg må være blevet tosset. Det er nok det elskovsmiddel.
Jeg kan ikke tænke, som jeg vil.
Løb ind og hent dine sager. Skynd dig nu.
Tusind tak.
- Simson, jeg følger med jer! - Jeg hjælper dig.
Hvorfor kommer de ikke?
Vi skal jo af sted.
Bare vi nu når ud af byen.
Det er for sent. For sent.
Der havde Tubal heldet med sig.
Hvem er De?
Magnetisøren Albert Emanuel Vogler, som vi troede, vi havde obduceret.
Men hr. Vogler bedrog os.
Formodentlig er det hr, Vogler, der står dér indsvøbt i et tæppe.
Lad mig gratulere.
"Jeg har hermed fornøjelsen af at meddele følgende:
Hans majestæt kongen ønsker at se en af Voglers magnetiske optrædener-
- og befaler således Vogler at lade sig føre til slottet -
-for at forberede aftenens underholdning.
Stockholms slot den 14. juli anno 1846, Hofmarskalen."
Jeg forventer, at De ikke nævner et ord om, hvad der er sket.
For Deres egen skyld.
Det er på høje tid. Skynd Dem, doktor Vogler.
Saml mine apparater sammen og send dem til slottet.
Men vær forsigtig, Det er nogle dyrebare sager.
- Sødeste lille Simson. - Ikke nu, for pokker. I aften.